Otkada si gluh na ovo uho?
Otkad znam za sebe.
Umukni!
Budi miran dok te doktor pregledava.
Treba mi udica...
malo veća...
s dužom drškom, i čekič.
Udica? Čekič?
Evo udice.. i čekiča.
Dobro. Sada budi miran.
Zrno graška.
Vrlo neobično, zar ne?
Valjda je ugurao u uho još kao dijete.
Oh, Bože kako je glasno.
Mislim, sve je glasno. Čak i moj glas.
Tvoja gluhoća je izlječena. Zadovoljavajuća operacija.
Imao sam operaciju?
Ne znam nikoga tko je imao operaciju.
Osjećam se kao da mi je cijela glava...
puna izvorske vode, hladne i bistre.
Ne govori gluposti..
kad te već doktor izliječio.
Sve ove godine mislila sam da si gluh.
Sada nema izvlačenja kada te zamolim...
da doneseš nešto iz dućana.
Ili da nacijepaš drva prije nego odemo u crkvu.
Možda ćeš me sada čuti...
kada ti kažem, "Popravi stolicu, Stamatis."
"Popravi krov koji prokišnjava, Stamatis."
I neću morati govoriti tako glasno...
Antonio, sjećaš li se našeg otoka?
Nije se promijenio.
Na dan Svetog Gerasimosa...
još uvijek dovodimo bolesne na sveto mjesto...
i molimo se da im se muke olakšaju.
Kada je Pelagia bila mala, obećao sam joj...
da ću napisati povijest Cephallonie...
ali nekako još nisam našao vremena.
Želio sam da shvati kako toliko pitomo mjesto...
može biti razarano potresima i ratovima.
Želio sam joj objasniti zašto nas ponekad bogovi blagoslove...
i zašto se ponekad naljute...
nemilosrdno, ispune nam život s boli.
Želio sam da nauči lekciju koju nas priroda uči.
Da se ne bi trebali pitati zašto smo ranjeni...
nego samo može li rana biti izliječena.
Psihološki fenomen.
Kako objašnjavaš ovo čudo?
Može li Lenjin izlječiti lude? Može li Staljin izlječiti izmučene?
Očito je. To je namještaljka!
Da bi ljudi robovali religiji.
Ne moraš vikati.
Nisam gluh.
Pokaži nam opet top.
Top!
Dobro.
Trebat će mi kamenja s ulice.
Koliko god možete pronaći.
Vraćam se odmah.
Jeste li spremni, djeco?
Pokrijte uši.
To boli!
Hoće li umrijeti?
Jednog dana, kao i svi mi.
Okreni se.
Zdravi, jaki mišići.
Pelagia.
Ispričaj nam o glutealnim mišičima.
Molim te, priđi bliže. Dobro pogledaj.
Dovedi i prijatelje. Svi su dobrodošli.
Glutealni mišići.
Maximus, medius, minimus. (Veliki, srednji, mali)
Veliki je vanjska površina iliuma...
između prednjih i stražnjih završetaka mišića...
Mandras!
Iatre...
Bit će mu dobro.
Rekli su mi da si upucan. Mislila sam da ću umrijeti.
Ne znam zašto uvijek upadaš u nevolje!
Ne znam!
Iatre, trebao bi biti sretan što nemaš sina.
Dječaci, nikad ne odrastu. Pogledaj mene.
Ostarila prije vremena.
Prevruće je.
Ribe se kriju među stijenama...
ili se hlade na dnu mora.
Ne! Spusti me!
da je Grčki bojni brod, Eli...
pogođen torpedom Talijanske podmornice...
usprkos tome što Grci još ne sudjeluju u ratu.
Premijer Metaxas snažno se usprotivio...
Mussolinijevoj vladi u Rimu...
...koja ne priznaje odgovornost za napad.
I dalje stižu izvještaji o borbama...
između Grčkih i Talijanskih vojnika...
na granici Grčke i Albanije.
Ali jutros u Ateni...
Talijanski ambasador još jednom je opovrgao...
Što govore?
Talijanci su u Albaniji, blizu granice.
Govore o borbama.
Eto! Jesi čuo?
Kažu da neće objaviti rat.
Eto. Jesam li rekao?
Žele nas uhvatiti na spavanju.
Žele nam se prišuljati usred noći!
-Lažljivče! -Tvoj otac je bio koza!
Umukni!
Ako se vas dvojica ne prestanete vrijeđati...
Počet ću piti kavu kod kuće.
Mandras želi da se oženimo.
Rekla sam mu da mora tebe pitati.
Ja se ne želim udati za njega.
Ne voliš ga.
Premladi ste.
Svi su premladi kad se vjenčaju.
Uvijek sam mislio da ćeš se...
sretno udati...
za stranca.
Zubara iz Norveške..
..ili tako nešto.
Mandras ti nije ravan, a očekivat će...
da bude bolji od svoje žene.
Ipak je on muškarac.
Reći ću ti odmah što bi mu odgovorio.
Neću dati miraz.
Tko se udaje bez miraza?
Trebala bi se udati iz ljubavi.
Volim Mandrasa.
I što da radim?
Da odem u kuću njegove majke...
samo sa vrećicom rublja?
Oh, i s mojom kozom.
Neću moći nikome pred oči.
Svi će mi se smijati.
Možeš zamisliti kako će ljudi govoriti.
Ne znam kako ćeš podnijeti tu sramotu.
Bit će rata. U ratu se događaju strašne stvari.
Upotrijebi ovo da se obraniš.
A ako treba, i protiv sebe.
Tvoj brak će morati pričekati.
Gledam oko sebe.
Vidim ribare, zemljoradnike.
Snažne, zdrave muškarce koji su rođeni u slobodi.
Ali danas je vaša sloboda u opasnosti.
Talijanska vojska prolazi kroz Albaniju...
i njihove trupe spremaju se preći Grčku granicu.
Ako volite svoju zemlju...
morate se boriti da je obranite.
Morate otići u Albaniju.
Boriti se za vaše majke, vaše djevojke...
vaše žene, vašu djecu.
Boriti se za slobodu svih ljudi u Grčkoj...
da žive dostojanstveno, s poštovanjem!
Kada se vratim iz rata...
vjenčat ćemo se.
I sagradit ću kuću za Pelagiu...
na zemlji moga oca.
Znam da smo različiti.
Ne znam mnogo o svijetu.
Gdje sam bio? Što sam mogao znati?
Ne znam kako bi rekao što osjećam.
Ne znam kako bi ti rekao...
što je ovdje. Ali mislim...
Ja znam...Pelagia...
Da te volim.
Sutra odlazim u rat.
Pelagia, pleši sa mnom.
Pisat ću ti. Obećavam.
Obečaj mi da ćeš i ti meni pisati.
"Ljubavi moja, nisi mi pisao...
"od onog dana kada si otišao.
"Užasava me pomisao...
"da ne dobivam tvoja pisma...
"jer si ranjen ili zarobljen.
"Imam noćne more da si mrtav."
"Ljeto je prešlo u zimu...
"i pišem ti stoto pismo.
"Ranjenici koji su se vratili...
"pričaju o groznim uvjetima.
"Velikoj hladnoći, nestašici hrane.
"Ali ne znaju ništa o tebi."
"Svaki dan čekam poštu iz Argostolija...
"i svaki dan ništa.
"Osjećam kao da ludim...
"od brige i straha. Pokušavam ne gubiti nadu...
"ali žudim da osjetim nešto, pa makar to bila bol."
Pobijedili smo!
Gotovo je!
Porazili smo ih u Albaniji.
Gledaj!
8000 nas protiv 14000 Talijanaca...
i prisilili smo ih da se povuku.
Molim?
Hitler neće dopustiti da njegov ljubimac bude ponižen.
Pomoći će Mussoliniju.
"Napisala sam ovo pismo toliko puta...
i toliko puta ga bacila.
Ne znam kako bi opisala svoje osjećaje.
Kao da čekam stotinu godina...
da mi se javiš.
Stotinu godina čekam da mi se vratiš."
Ovo je nemoguće.
Sve je pogrešno!
Nakon velikog poraza...
Talijana u Albaniji...
Hitlerovi bombarderi su napali...
I utrli put Njemačkoj vojsci...
kroz glavni Grčki grad, Atenu.
Veliki broj Grčkih brodova je uništen...
u bombardiranju obližnje luke Piros.
27 travnja, vojni povjerenik u Ateni...
General Calvacos, službeno je predao ključeve...
drevnoga grada Njemačkom protivniku...
Poručniku Von Zephyru...
i počele su pripreme za podjelu teritorija.
Hitler je zadržao kontrolu...
nad sjevernom Grčkom, uključujuči Salonu...
i južni dio Krete.
Ostatak Grčke kontrolirat će...
Hitlerov saveznik Mussollini...
iako će Nijemci imati zadnju riječ.
Bella bambina nadesno !
Kapetane Corelli.
"Jebite se."
Neka kaže gradonačelniku da ukoliko ne...
preda grad za pet minuta...
pokrenut ćemo trupe i osvojiti zgradu.
Gradonačelnik kaže,da ako ne znate što "jebite se " znači...
uđite i pokazat ćemo vam.
"Odbijamo se predati naciji...
koju smo porazili u Albaniji...
i zadržavamo pravo da se predamo...
višem časniku Njemačke vojske."
"Prema tome Jebite se."
Tko je to? Tko ste vi?
Kapetan Gunter Weber.
Viši časnik zapovjednik Grenadiera u Lixuriu.
"Kapetana" ne smatramo višim časnikom.
Ima samo 200 Nijemaca...
na otoku, i Kapetan Weber...
ima največi rang među njima.
Naša odluka je da je predaja...
psu Kapeta Webera prihvatljivija...
od predaje Talijanu.
Carlo Guercio javljam se na dužnost.
-Carlo gdje si služio? -Albania.
Albania?
Nitko od nas još nije bio u borbi.
Bio sam u Julia Division.
Znači da si se borio dovoljno za sve nas.
Carlo, znaš li pjevati?
Da te čujemo.
Nema veze.
Svatko ovdje je član opernog društva.
Postoje pravila ponašanja.
Prvo, svi koji ne znaju pjevati...
dužni su svirati muzičke instrumente.
Žlice, kacige...
češalj, papir i ostalo.
Drugo, onaj tko kaže...
da je Donizetti bolji od Verdija bit će prisiljen...
pjevati "Funiculi Funicula" i druge pjesme o željeznici.
Treće...
To je nedopustivo! Nemoguće.
Ne dolazi u obzir.
Gospodine,stvar je takva moram reći...
...sa velikim žaljenjem, da ja imam naređenje...
postaviti časnika u vaš dom.
Ja sam doktor. Ovo je moja ambulanta.
Nemam mjesta za goste.
-Gospodine,takvo je naređenje! -Ne zanima me!
Ja ne priznajem vašu nadležnost!
Samo čas.
Šta nije u redu sa vašom nogom?
Imam grozne žuljeve.
Čizme me ubijaju.
Vi ste skladištar.
Imate pristup medicinskoj opremi.
Za liječenje vašeg žulja trebat će mi morfij...
šprice, sumporni oksid...
sredstvo za dezinfekciju, neosalvarsan.
Jod, skalperi, cullodian...
zavoji, gaze.
Možda vaš časnik to može donijeti...
kada dođe.
Moj otac nije ovdje.
Većeras će biti doma.
Više me i ne prepoznaješ.
Hodao sam cijelim putem... od Epirusa.
Bez čizama.
Pisala sam ti svaki dan.
Stotine pisama.
I na nijedno nisi odgovorio.
Nisam nikad naučio...
čitati i pisati.
O Bože,kakav smrad. Gore nego svinje.
Vidiš li ,Pelagia, u šta se pretvore muškarci...
kad nema žena da se brinu o njima.
I nije me briga što je bio u ratu.
Ako nas zarazi buhama i ušencima, živog ću ga odrati.
Ammonia, biljno ulje, i prašak za svrab.
Ti si žena, a znaš toliko toga.
Bar vidiš što dobivaš.
Nije baš neka premija, je li?
Zaljubiš se u osobu, a ne u tijelo.
Ljubav dolazi kroz oči a kroz njih i odlazi.
Vjeruj meni.
Pobijedili smo Talijane. Natjerali smo ih u bijeg.
Ali nismo mogli protiv Nijemaca.
Kad bi znao kuhati...
Mijenjao bi se s tobom.
U stvari, mogao bi u mirovinu.
Oprosti mi.
Nisam te htio sramotiti.
Ja sam Kapetan Antonio Corelli...
ovaj čovjek je jedan od naših heroja.
Ima stotinu medalja za spašavanje života...
i nijednu za ubijanje.
Hrabar Talijan je greška prirode.
Reče ona kao pravi Grčki domoljub.
Kapetane Corelli?
Razgovarao bi s vama. Odmah.
Želim objašnjenje.
Želim znati zašto ste oskvrnuli spomenik.
Koji spomenik?
Promijenili ste natpis u Latinski.
Mislite li da možete izbrisati cijelu našu povijest?
Tako vi vodite ratove? Prekucavajući natpise ?
Potestiram.
Ne možete protestirati. Nema opravdanja.
Protestiram jer nisam odgovoran za to.
Jadno.
Pokažite mi gdje ću spavati...
U sobi moje kćeri.
Ali gdje će ona spavati?
To nije vaša briga gdje ću ja spavati.
Većeras ću spavati u dvorištu.
Sutra ću zatražiti alternativan smještaj.
Dogovorio sam se sa vašim skladištarem.
Ostajete ovdje sviđalo vam se ili ne.
Ali u krevetu vaše kćeri, mislim da to ne bi--
Briga me šta mislite.
To nije moj problem.
Nisam ja okupator. Razumijete li ?
Ovo je izvrsno.
To je Cephallonina mesna pita.
Samo što, zahvaljujući vama...
u njoj nema mesa.
Mogao bi donijeti hrane.
Malo vina, možda malo panettone.
Ne primamo hranu od neprijatelja.
Možda malo panettone.
Malo ću prošetati.
Policijski sat počinje za sat vremena.
Ovdje sam rođen.
Ovo je moj otok.
Zar ga nećete uhititi ?
Prkosi vam ignorira policijski sat.
Apsolutno ste u pravu.
Brzo, dajte mi pištolj. Neka ga netko upuca.
Kapetan Antonio Corelli.
Sad ti pokušaj.
Kapetan Antoni Corelli.
Lemoni !
Babibaba Finono Kalikali.
Molim ? Babibaba ?
Idi kući.
Idi. Možeš se vratiti poslije.
U vrijeme rata, moramo iskoristiti...
i najmanji užitak koji postoji.
"Počela sam ti praviti prsluk.
Orlovi i cvijeće, istkani zlatnim nitima.
Ali ne mogu ih upariti.
Jedan cvijet je puno veći.
Jedan orao se ne slaže sa drugim.
A kad ih pokušavam poravnati, još je gore.
Jednostavno ne mogu pogoditi."
Možeš ga ubiti, znaš.
On je neprijatelj. Mogla bi ga otrovati.
Nitko nebi saznao.
Dimitris i Spiros, obojica su se pridružila partizanima.
Otišli su brodom do Patre.
I tko zna gdje dalje.
Trebao bi biti s njima.
Nikamo ne ideš dok ti se snaga ne vrati.
Pročitaj mi zadnje.
Zadnje pismo koje si napisala prije nego sam se vratio.
"Najdraži, nisam te čula...
tako dugo vremena...
i očajna sam i bespomoćna..
i mozak mi izgara od brige.
Jučer sam ti napisala tako dugo pismo...
koje je sve savršeno objasnilo.
-i veruj mi--" -Slušaj.
Ne mogu ostati.
Pijan si.
Jesam, priznajem.
Pili smo, pjevali...
općenito smo ludovali.
Mislila sam da si vojnik.
Kapetan Antonio Corelli, 33. Pukovnija, Artiljerija...
javlja se na dužnost!
Je li tebi sve šala ?
Ne. Nije sve.
Kapetane Corelli, mislim da je ovo...
dobar trenutak da nam zasvirate mandolinu.
Šta to dovraga radite ?
Taman sam se spremao početi.
Bilo je i vrijeme, mislim.
Prvih 45 taktova je za orkestar.
Morate zamisliti orkestar.
Nema šanse da slušam to tapkanje još jednom.
Sviraj samo svoj dio.
Ako to napravim, zbunit ću se...
oko toga kad bi trebao upasti...
a to bi u koncertnoj dvorani bila katastrofa.
Žao mi je što sam prekinuo koncert.
Izvinjavam se svima vama.
Onima na jeftinim sjedalima u parteru...
te vašim visostima u kraljevskim ložama...
zamotanim u vaše dragulje i fina krzna.
Ali proklet bio ako mogu zamisliti orkestar.
Idem u krevet.
Je li ovdje spava kapetan?
Krenula sam te vidjeti.
Odlazim, Pelagia.
Ujutro.
Idem brodom do Astakosa.
-Ali nije sigurno. -Ja sam ribar.
Poznajem te vode kao svoj dlan.
Ne želim da ideš.
Ako umrem, to neće biti uzalud.
A ako ostanem živ, hodat ću uzdignute glave...
do kraja života, i svi će govoriti...
"To je Mandras, koji se borio za svoju zemlju u ratu."
Završila sam tvoj prsluk.
Možeš ga uzeti sada ako želiš.
Dvije strane...
različite su.
Talijanski Kapetan.
14000 vas protiv 8000 naših.
Mogli ste nas baciti u more.
Da nije bilo vaših Njemačkih prijatelja, i bi.
Moji prijatelji su ljudi u mojoj satniji.
Ljudi s kojima sam odrastao. Ljudi iz mog rodnog grada.
Pa, šta mislite o našem otoku, Kapetane?
Sviđa mi se vaš otok.
A što mislite o našim curama?
Što mislite o mojoj Pelagii?
Zbogom, Pelagia.
Lijepa moja Pelagia.
Heil Hitler.
Heil Puccini.
Vidio sam vašu zabavu.
Pomislio sam da dođem i predstavim se.
Misliš, vidio si gole žene...
I poželio doći bliže.
Već smo se sreli.
Predaja kod vijećnice.
Bolje vam idu zabave...
od pregovora o predaji.
Pa, mi smo Talijani.
Poznati po pjevanju, hrani, vođenju ljubavi?
Kako se zovete?
Vi Nijemci uvijek imate najbolje cigarete, ha?
Koliko vas je sada tu?
Otprilike 1200. Pod vodstvom Pukovnika Bargea.
Držite nas na oku.
Zar nije dobro imati saveznike u blizini?
Mislio sam da svi vi nacisti imate plavu kosu.
Ja sam iz Tirola.
Odrastao sam u planinama Austrije.
Svi u mojoj obitelji, i svi moji preci...
koliko god sjećanje seže imaju tamnu kosu.
Kao Adolf Hitler?
Niste mi rekli svoj čin.
Ja sam dupla nota.
Maximilliano je cijela nota.
On je polovinka.
Ovi momci su četvrtinke i osminke.
Piero je šesnaestinka.
A Carlo je sve ostalo.
Pauza između nota.
U opernom klubu, imamo svoj sustav vrednovanja...
ali inače ja sam Kapetan.
33. Artiljerijski Puk.
-Pjevaš li? -Ne, ne baš?
Možda, znate.
Onako sam. U kadi.
Popij nešto. Razveseli se.
Ali zapamti...
budeš li izrazio divljenje prema Wagneru...
bit ćeš ubijen, bez suđenja...
i mogućnosti pomilovanja.
Od poćetka!
Ma daj.
Hoćeš li pucati u mene?
Nije napunjen.
Nikada nisam uperio pištolj u nekoga.
Nikada u životu.
Sigurno je jako teško....
podnositi nas ovdje.
Sigurno ti je teško...
podnositi samoga sebe.
Izežavaš se na suncu, plivaš u moru..
i zabavljaš se sa prostitutkama.
A poznajem ljude, ljude sa kojima sam odrasla...
koji se bore za svoje živote...
i umiru za ono u što vjeruju.
A ti samo pjevaš.
O čemu imaš pjevati ?
Usred rata smo, a ne u operi.
A ti, ti misliš da si tako kulturan...
sa tvojom tjesteninom i panettoneom...
i sa svojom napuhanom operom.
Zašto ne odeš ljetovati na nečiji drugi otok ?
O čemu imam pjevati ?
Pjeva se kad se djeca krste...
kad se slavi vjenčanje.
Ljudi pjevaju dok rade.
Vojnici pjevaju dok stupaju u rat...
a pjeva se i kad ljudi umiru.
Uvijek sam nalazio nešto vrijedno pjevanja...
i zbog toga se ne mogu izviniti.
Za činjenicu da sam ti nanio bol...
Ne mogu se dovoljno izviniti.
Sve do sada nisam mogao zamisliti...
koliko sam vas uvrijedio.
-Šta je to ? -Moje stvari.
Vidim. Zašto ?
Ostat ću sa mojim ljudima u kampu.
Mislim da je tako najbolje.
Ali moraš razumjeti...
dogovorio sam se sa tvojim skladištarem.
Ugovorili smo uvjete.
Ne bi ga volio...
razočarati.
I zato, mislim da moraš ostati.
Mislim, da se vaša kćer ne bi složila.
Moja kći shvaća važnost...
poštivanja dogovora.
Razgovarat ću sa skladištarem.
Pobrinut ću se da i dalje dobijate medicinsku opremu.
Bilo mi je drago upoznati vas.
Samo mi je žao zbog okolnosti.
"Građani Cephallonije.
"U ovim teškim vremenima...
pokažimo svijetu...
da dvije drevne kulture mogu biti zajedno...
ponašati se civilizirano jedni prema drugima.
Pridružite nam se večeras
dok vam pružamo ruku prijateljstva."
Vraćam se za tren.
Moj prijatelj misli da si jako lijepa.
Zašto mi to sam ne kaže?
Sramežljiv je.
Zanima ga bi li plesala s njim.
Ne, ne mogu-- ne s Njemcem.
Ali zahvali mu se.
Reci mu da nisam mislila biti nepristojna
Nemojte dugo.
Turska je.
Iz Prvog Svjetskog Rata.
Trebali bi je dignuti u zrak.
Eksploziv je sigurno oslabio.
Pluta bar 20 godina.
Mogli bi od toga napraviti predstavu.
Dignuti ćemo bombu u zrak.
To će biti fantastična eksplozija...
i kada dođe vrijeme...
nitko ne smije sići na plažu.
Morate gledati odatle.
Ti si jedan od najglupljih ljudi koje znam.
Pravio si se važan i zamalo nas ubio.
Vidim da ti se usne miču...
ali ne čujem ni jednu riječ.
Trebalo bi proći-- za dan dva.
Tvoj otac kaže da će proći za dan dva.
Je li?
To kaže veliki doktor?
Što govoriš?
Govoriš li koliko je život lijep...
otkada su stigli Talijani?
Čekala sam cijeli život.
Ne znam kako sam preživjela dok vi niste došli.
Govoriš li koliko sam ti nedostajao?
Toliko mi nedostaješ da ne spavam noćima.
Onu noć kad si plesala...
tvoji pokreti...
Okret glave.
Mislio sam mogao bi te gledati zauvijek.
Misliš da možeš doći ovdje...
i okrenuti cijeli moj život naopako?
Jod.
Zavoji.
Oblozi. To je sve što imam.
Ne mogu ti više davati morfij.
Treba nam sve što imamo.
12000 naših ljudi na kopnu...
imaju malariju.
Oprema ne stiže.
Nitko ne zna zašto, nitko ne zna što se događa...
a ja idem jesti.
Znaš, kada sam upoznao Pelagiinu majku...
bila je obećana drugome.
Skoro me ubio.
Morao sam otići s otoka. Pritajiti se neko vrijeme.
Ona želi učiti za doktora, znaš.
Misliš li da će biti dobra doktorica?
Mislim da će biti jako dobra doktorica.
Još nešto.
Ovo je vrlo stara zemlja...
imali smo samo potrese...
i krvoprolića kroz 2000 godina.
Masakr kod Samija i Fiskarda...
i Bog zna gdje sve ne.
Bit će toga još.
Samo je pitanje dana.